Det er sådan det må føles at føde et barn.
Vent hvor skal du hen? Han vil ikke mødes med dig.
Selvfølgelig vil han det. Jeg er praktisk talt hans far.
Hvad var det i slutningen?
Det kaldes Dragens åndedrag.
Kan du lære mig det?
Jeg er sikker på det må være spændende at møde dine figurer -
- men formålet med, vi kom her, var at finde en måde -
- at få ham tilbage i bogen.
Din far har lige givet mig en idé til en figur.
En tyv som stjæler ting -
- som en skade tager blinkende, lysende ting fra vinduer.
Jeg prøver ikke at stjæle dem.
Du to dem. Du vil holde dem fra mig.
Det, min ven, er tyveri.
Jeg vil bare have min kone tilbage.
Støvfinger.
- Dejligt at møde dig. - Nej, nej.
Arrene er perfekte, lige så hæslige som jeg forestillede mig.
- Jeg sagde jo, han er bange. - Nej, ikke for mig, håber jeg.
Han er bange for, hvad der sker i slutningen af bogen.
Hvad mener du? Fordi han dør?
Åh, nej.
- Jeg forstår, undskyld. - Dør han i slutningen?
Jeg måtte gøre den spændende, ikke alle kan slutte lykkeligt.
Det gør livet jo heller ikke.
Hvordan sker det?
Du bliver dræbt af en af Stenbuks mænd, da du vil redde Gwin.
Det er en meget rørende scene. Jeg græd, da jeg skrev den.
Jeg er ligeglad med hvad du skrev.
Du kontrollerer ikke min skæbne. Ellers ville jeg ikke være her.
Jeg er ikke bare en figur, i din bog -
- og du -
Du er ikke min gud.
Hør her, gamle mand -
- har du et eksemplar af den bog eller ikke?
Fordi jeg vil gerne hjem nu.
Problemet er at den har været udgået i årtier.
Plus, det første oplag var ganske lille.
Så var der brand i lageret -
- og forlaget gik konkurs.
Det kommer til at tage lang tid.
Stop det, der er ikke tid til at spille klovn.
- Stop det. - Du er så sur som gedeurin.
Tak, jeg vil ikke vide hvor du ved det fra.
Se jer omkring, haven er paradis.
Ingen slavepisker. Ingen sandstorme.
- Ingen lopper. Ingen fred og ro.
Nej, det er heller ikke den.
Jeg beholdte selv et par kopier -
- men jeg lånte dem ud til en bogudstilling i Genoa, et par år tilbage -
- hvor de blev stjålet.
Jeg formoder Stenbuk, stod bag tyveriet.
På daværende tidspunkt troede jeg bare det var uheld.
- Her har vi den jo. - Hvad er det?
Det originale manuskript. Skrevet på skrivemaskine.
Tyveknægte!
Efter alle disse ord, husker jeg stadig figurerne.
Vandnymferne i Sti-løse Skoven.
I Umbras slot -
- den sorte prins.
Motley folket
Selvfølgelig også dig, Støvfinger.
Så vel også som skurkene, -
- Slangelhoved, Stenbuk og Ildskaberne.
Og den værste af dem alle: Skyggen.
Det er en pragtfuld bog, må jeg sige.
Jeg ville give alt, for at komme ind i den selv.
Stil dig i kø, gamle mand.
Jeg har side 209 til 447 hvad har du?
Jeg har resten.
Okay, jeg skal bruge den.
Du kan læse mig tilbage, ikke?
Jeg vil prøve, men først efter jeg har læst min kone ud af den.
Det er kun sådan jeg vil gøre det.
- Vi har et problem. - Hvad snakker du om?
Du kan ikke læse hende ud.
Hvorfor?
Fordi hun ikke er i bogen.
- Hvad er det, du ikke fortæller mig? - Jeg har set hende.
Hun er faktisk ikke i bogen mere.
- Hun... - Hvor?
Hun er i Stenbuks landsby. Darius læste hende ud.
Hun er i live?
Vi har lige været der og du fortalte mig det ikke!
- Vi skal bruge bogen. - Vi skal ikke bruge bogen.
Jeg skal bruge bogen.
Min mor var der og du fortalte os intet?
Hør... Kig ikke sådan på mig.
Havde din far kendt sandheden, havde han ikke hjulpet mig.
Jeg skal bruge bogen.
- Egoistisk, afskyelig, svag figur! - Giv ham skylden, han opfandt mig.
- Jeg er uenig. - Fortæl mig hvor jeg finder hende!
Ikke før du lover, du vil læse mig tilbage i bogen.
- Fortæl mig hvor min kone er. - Jeg savner også min familie.
Okay.
Lov det.
Jeg lover det.
Jeg vil også hjæle med at redde mor.
- Tag mig med. - Det ved du, jeg ikke kan.
Men jeg kan hjælpe.
Du kan hjælpe ved at blive her og være i sikkerhed.
Du ved ikke hvad jeg kan gøre.
Det gør jeg heller ikke.
Meggie, lad nu...
Du må blive her.
- Mange tak, tag dig af Meggie. - Ja.
- Også Farid. - Hvad?
- Tag dig også af Farid. - Selvfølgelig.
Hvorfor må jeg ikke komme med? Det er min bil.
Skatter.
Bare få hende tilbage.
Det gør jeg.
Henvist til at være babysitter, skønt.
- Skynd dig vi misser toget. - Hvor lang tid vi det tage at nå derhen?
Ikke lang tid, kom så.
- Må jeg sidde ved dig, mor? - Også mig.
Jeg sidder i midten.
''Det skete bare '', sagde Dorothy
Jeg kunne ikke gøre for det
Du har ingen ret til
Hvis jeg skal bruge mine magiske evner på at sende dig hjem -
- må du gøre noget for mig først
Hjælp mig og jeg vil hjælpe dig
''Hvad skal jeg gøre?'', sagde pigen
Dræb Heksen fra Vesten
Fra langt nordpå, hørte de en jamren i vinden -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se hvor det lange græs buede -
- før den kommende storm.
Det var Toto som fik Dorothy til at grine.
Han var en lille sort hund med lang silkehår -
- og små sorte øjne som blinkede lykkeligt -
- på hver sin side af hans lille sjove snude.
Toto? Toto, vær ikke bange.
Du er ikke i Kansas mere.
Toto...
Toto, kom ud derfra.
Du får mig i problemer.
Det er mig, åben døren.
Lige et øjeblik.
Ikke en eneste lyd, jeg mener det.
Undskyld, jeg havde intet valg.
Men se, det er Punktum.
Undskyld, men alle håndlangerne bliver blandet sammen, selv for mig.
Hej prinsesse, hvor er din far?
Jeg har fortalt han er taget tilbage, men de vil ikke tro mig.
- Har du fortalt dem det? - Han holdte en kniv mod min strube.
Er han ikke grusom? De tror ikke på, jeg er forfatteren.
Fortæl os hvor Sølvtungen er, før jeg dræber jer begge.
Toto, nej.
Toto?
Åh, gud.
Hun arvede sin fars gave.
Endnu en Sølvtunge.
Det bliver gamle Stenbuk glad for.
Tag dem begge med.
Så hvis Darius læste hende ud af bogen...
Nej, hun har det fint.
- For det meste... - For det meste?
Hun har ingen stemme.
- Hvad? - Han læste hende ud sidste forår -
- og hun har ingen stemme.
Foruden det, har hun det fint.
- Hold ind til siden? - Hvorfor?
- Bare træk ind til siden. - Det giver mening, at du taler ''væsel''.
Jeg sagde du skulle blive ved en gamle mand.
Men han er ond.
Ikke så ond som Stenbuk.
Han skræmmer mig ikke. Jeg blev opdraget af mordere og tyve.
Han burde skræmme dig.
- Du burde gå tilbage. - Jeg ville følge dig.
Hop ind.
Efter dette lærer du mig Dragens Åndedrag.
Hop nu ind i bilen.
Goddag, Mr. Fenoglio?
De gutter går bare patrulje.
Vi burde rykke ind nu.
Når vi når til tjenestepigerne område -
- er Resa værelse tredje dør på højre hånd, fra bagsiden.
Jeg går ind fra bagsiden. I dækker mig.
Okay, dette er vores vej ind.
Dette bliver farligt så I må følge trop.
Vi må rykke hurtigt.
Efter dig.
Skal vi holde pause?
Nej, det er okay. Lad os forsætte.
- Børn. - Nej, jeg har det fint.
- Hvad var det? - Hvor?
Der!
- Derovre! - Skyd ham!
- Tak.
- De er der bag torvet. - Åh nej.
Kom så, hurtigt.
- Hurtigt! Videre! - Skyd ham ved pladsen!
Lad ham ikke slippe væk.
Se. Se her. Se på Dragens Åndedrag.
Jeg tror jeg har det. Her, mærk min hånd.
Der er gået for lang tid. Jeg ser om han er okay.
- Kom så. - Vi finder ham.
Han er ikke langt væk.
- Godt klaret. Tak. - En fornøjelse.
Se hvem der er tilbage. Det her er hyggeligt.
Lige til tiden for din henrettelse.
Okay.
Stenbuk's Slot er ligesom et 5-stjernet hotel.
Ikke for dig, tydeligvis. Du bliver låst nede i krypten.
Men nogle af vores gæster får et værelse med udsigt.
Resa.
Undskyld.
Hør, din mand er her.
Han er kommet for at redde dig.
Den vej! Den vej!
Der!
Kom så!
Hvad skete der?
De dræber Støvfinger.
- Her. - De dræber ham, det er min skyld.
Nej det er ikke. Hvad skete der?
Ved alle bogstaver i alfabetet.
Det ser præcis ud som i min bog.
Det er ligesom at gå ind i min egen fantasi.
Gad vide hvad Stenbuk's får dig til at læse.
Jeg håber det er noget godt.
Jeg er spændt. Er du?
''Hvilken rafte, Jim? Vores gamle rafte.
Siger du at vores gamle rafte ikke lev smadret til pinebrænde?''
Jeg er overbevist.
Selvom jeg ikke ved hvad den stakkels dreng vil gøre uden sin rafte.
- Nej. - Jeg er træt af at lave numre for dig.
Sig hvor min far er.
Jeg aner det ikke.
Faktisk, er jeg ligeglad, fordi du læser lige så godt som ham.
Hvad glor du på?
Du er præcis som jeg skrev din karakter.
En kujonagtig slyngel.
Hvor vover du.
Du kommer til at betale for din beskidte historie!
Kun kongen kan trække det ud.
Husker du?
Du skal aldrig grine af mig.
Få den væk fra mig. Den skal henrettes sammen med de andre.
Hunden? Vil du have hunden henrettet?
Hvad angår dig så må vi se hvor forelsket du er i dine skabninger -
- når Skyggen river skindet af ryggen på dig.
Du kan ikke få det ud af bogen. Du brændte den sidste kopi. Jeg så det.
Forkert.
Jeg gemte en kopi af bogen til mig selv.
Er jeg ikke fuld af overraskelser?
Nej, jeg kunne jo ikke brænde dem alle, kunne jeg?
Ikke med min gamle ven fanget inden i.
Du kommer til at elske ham.
Og med elske, mener jeg krybe sammen i frygt for.
Ser du, jeg elsker denne verden -
- og jeg har tænkt mig at skrive mit navn på hver en side.
Du -
- og Skyggen skal hjælpe mig med at gøre det.
Jeg vil ikke læse noget for dig.
Virkelig?
Lad mig vise dig hvad der sker ved dem der ikke adlyder mig.
Hun har været meget uartig, hende her.
Irriterende i det ekstreme.
Prøver altid at stikke af.
Så jeg sætter en stopper for det.
- Meggie. - Mor.
Det er dig.
Mor er her. Vi slipper ud. Vi flygter. Vi flygter alle.
Altså -
- sikke en rørende fremvisning af empati.
''Mor.''
Se på mig.
Ja, jeg kan se ligheden.
Tror du stadig jeg ikke kan få dig til at læse for mig?
Nej! Mor! Mor!
Vær sød! Vær sød!
Meggie!
Er det for sent at lave nogen ændringer?
Ændringer?
Måske du kunne tilføje et par linier, hvis du ved hvad jeg mener?
Jeg behøver ikke være en skønhed eller noget.
Jeg ved ikke om du har lagt mærke til min næse.
Din næse. Ja.
Tror du, du kunne gøre det? Skrive tingene om, ændre det en smule.
Jeg ved det ikke. Det er en skøn idé.
Flyt dig.
- Hvad laver du? Fjern dig. - Du kan ikke gå derned.
- De har min datter. - De dræber hende hvis du gør noget.
- Hun skulle aldrig have været alene. - Vi må forblive skjulte.
Der er intet at være bange for. Det er bare støvede gamle kister.
Hvis der er nogen slemme ånder hernede er det ikke os de er sure på.
Prinsessen skal hvile sin stemme til i aften.
Jeg har set min mor. Hun er fange her.
Det ved jeg.
Har du set min far?
Ja, han har det fint.
Stenbuk har endnu en kopi af bogen.
Han vil få mig til at læse Skyggen ud af den.
Jeg har Mo's gave.
Jeg kan gøre det.
Så kunne du jo læse mig tilbage.
''En måneklar nat -
- drejede Skyggen om på sin foragtelige....''
Få ham til at dræbe Stenbuk.
Få Skyggen til at gøre det.
Mad til den lille prinsesse.
Stenbuk synes du skal have styrke til i aften.
Du burde blive her. Vi fortæller spøgelseshistorier.
Okay. Du kan ikke lide spøgelseshistorier, vel?
Jeg skal give jer spøgelses historier!
Få den væk fra mig!
Min taske!
Du har ikke din lykkeamulet.
Giv mig den tilbage!
Hvorfor kommer du ikke og henter den?
Hvad laver du?
Nogen må få os ud, og jeg tror ikke det bliver forfatteren.
Kan du så give mig den tilbage.
Kan du passe på dig selv.
Måske har jeg ikke brug for mit held.
Tid til at slutte hvad vi startede.
Ved den dødes mands knogler i denne kiste, forbander jeg dig.
Lad være at sige det. Tag det i dig!
Må hans ånd hjemsøge dig dag og nat.
Tag det i dig!
- Åbn denne port. - Skynd jer. Hurtigt.
- Åbn porten. - Kom nu.
Luk mig ud.
- Hvilken en? - Hjælp! Fangerne flygter!
Ilden! Brug din ild!
Kom nu, Skynd dig.
Hjælp! Fangerne flygter!
Fangerne flygter!
Kom nu!
Kom nu.
Fangerne flygter! Hjælp!
Hjælp! Hurtigt!
Beklager, Jeg kan ikke.
- Jeg kan ikke jeg beklager. - Bliv her!
Lad være at gå.
Du behøver ikke være selvisk bare fordi jeg skrev dig sådan!
Du er er mere end det! Det sagde du selv!
Bliv og hjælp os!
Hjælp!
Fangerne flygter! Hjælp!
Check alle gårdspladserne!
Luk mig ud!
Lad være at gå! Kom tilbage!
Åh, gud
Det er højst sandsynligt den dummeste ting du har gjort i dit liv, Elinor.
Der er en samling af morderiske slyngler deroppe.
Tror du, du bare kan vade ind og fortælle dem hvad de skal gøre?
Der er stor sandsynlighed for at de lytter til dig, er der ikke?
Tosse gamle bogorm, med hovedet i skyerne.
- Tak. - Du er i live.
Okay. Okay, det er nok.
Fandt du dem? Resa, Meggie, hvordan har de det?
- De har det fint. - Godt.
Indtil videre
- Men Stenbuk har en kopi af bogen. - Han hvad?
Han gemte en i hemmelighed.
Det var hele tiden hans plan, at få Skyggen læst ud af bogen.
Jeg kan ikke læse Skyggen ud. Det ville dræbe os alle.
Han behøver dig ikke mere.
Han fandt en anden.
Meggie.
Har du skriveblokade?
Måske kan jeg hjælpe.
Det er rigtigt. Du vil være forfatter, ikke sandt?
- Du for det til at lyde skidt. - Nej, bare lidt ensomt.
Verden du opfinder på siden -
- virker mere venlig og levende end den verden du lever i.
Og du ønsker du kunne være der i stedet for.
Du er en kløgtig pige, Meggie.
Jeg kunne ikke håbe på en kønnere ung dame at være låst inde i en krypt med -
- mens jeg afventer min henrettelse
Jeg har ikke rigtig hvad jeg behøver endnu, -
- men det er meget tæt på.
Kom nu, mad os.
Wauw, de er tidligt på den. Hvorfor? Det er højst upassende.
Der er en her et sted. Ordene skal være perfekte, ellers virker det ikke.
De skal være skrevet af forfatteren. Det skal lyde som Blækhjerte.
Her er det.
Her er hvad?
Noget hun kan huske mig ved, når jeg er væk.
Jeg giver ikke meget for dine grove kradserier, gamle mand.
Altså, du er mine grove kradserier Magpie, -
- så jeg ville være forsigtig hvad jeg ødelagde hvis jeg var dig.
- Hvor tager du hende hen? - Hen så hun kan tage sin festkjole på.
Åh, bare rolig, du er også inviteret til festen.
Vi vil ikke spise uden dig. Faktisk så er du hovedretten.
Skyggen ville blive fodret med dig og af køkkenpigen senere i aften -
- så vær helt sikker på at der kommer nogen og henter dig.
De ønskede at være alene ikke? Tja, her du er.
Alene i vildnisset.
Myggestik og blærer og --
Oh, Gud.
Og har du en plan? Nej, ingen planer.
Bare lej en motorcykel og find et kort.
Hmm vi finder ud af noget derhenne.
- Det her er planen. - Godt.
Du bruger din ild og skaber forvirring.
Jeg kan sætte ild til slottet.
Jeg kan også hjælpe.
Lad være at stå i vejen.
Når Stenbuk's mænd forsøger at slukke ilden -
Jeg går ind for at redde Meggie and Resa - Men vi er i undertal.
- Og de har de.... - Pistoler.
Derfor klæder vi os ud med sorte jakker. Kom så.
Så kom da.
Det er virkelig en smuk lille landsby.
Men det havde været rart at have noget større.
udvidet.
Udvid mit kongerige's grænser.
Det er derfor jeg kan bruge Skyggen.
Og ingen andre der flygter!
Hvis du ikke stopper med at ryste, stikker jeg dig med en nål!
Havde du virkelig forventet jeg ville læse en hel hær ud af bogen.
- Har du en bedre ide? - Nej.
Tænkte jeg nok.
[Forskellige tilråb fra mængden]
Se så at få fart på.
Gå nu.
Ja.
Kom så! Kom så!
Gå så.
Fremad.
Du skal ikke prøve på noget. Så ser du ikke din mor igen.
Vil du være så venlig.
Tiden er kommet til at blive genforenet med vores gammel ven!
Bind dem!
Godaften.
Vi du gerne ud herfra?
Så bliver du nødt til at hjælpe mig.
Blækhjerte! Blækhjerte! Blækhjerte!
Læs det!
Læs ordene!
Blækhjerte!
Sig ordene!
Du er meget god til det.
Det betyder ikke vi er venner eller noget.
Læs det! Læs det!
Blækhjerte!
Læs det!
Jeg har det. Her.
''Stenbuk førte en hær af brutale mænd -
- som bragte frygt i hjerte og sind på alle dem, de kom i kontakt med.
- Hver gang de kom forbi - - Resa.
- lukkede folk dørene og gemte sig med deres børn.
Men af alle de skurke der lurer i Sti-løse Skoven -
- var den mest frytede og slemme kendt som: Skyggen''
Skyggen.
''Lavet af aske fra Stenbuks ofre
- Var Skyggen udødelige og usårlig -
- og ubarmhjertig som sin herre.
Hans fingre og selv hans ånde bragte død -
- så hurtigt som en jagthund på sporet.''
''Han kommer kun når Stenbuk tilkalder ham -
- stiger op fra jorden som et anonymt og fyrig udyr.
- Nej. Stop med at læse. Stop. - Ivrig jeg er at fortære sit næste offer.''
Stop med at læse, Meggie.
Meggie, stop det!
Smukt.
Spis!
Mor!
Skygge!
- Skygge! - Toto! God dreng.
Mor!
Spis!
''Men en stjerneklar nat, hørte Skyggen en anden stemme.
Stemmen fra en pige, og da hun sagde hans navn huskede han.''
Tag bogen!
''Han mindes alle dem fra hvis aske han var lavet.
Al deres smerte og al deres sorg.
Skyggen huskede, at han var fast besluttet på at tage hævn.
Hævne sig på dem, hvis grusomhed var årsagen til al denne ulykke. ''
- Stop hende. - ''Skyggen gik hen til sin mester -
- og rakte ud efter ham med askehænder.''
Det er ikke rigtigt! Få det væk!
Det er ikke fra bogen Det er ikke de rigtige ord.
Stop hende. Stop hende i at læse!
- Stop hende! Meggie, pas på!
Mo!
- Giv hende den! - Giv hende den tilbage!
Hvilken dejlig overraskelse.
Sølvtunge, Du kommer lige til maden!
Nej!
Ikke mit slot!
Angrib!
- Slip mig! - Flyt dig fra mig!
Resa.
Nej! Slip mig!
Hvad? Nej!
Tror du disse afvigere kan besejre mig?
Gå! Fortær hende!
- Du skal forbi mig først - Pas på, Mo!
Bare læs videre!
Hvad? Forsæt med at læse!
Det kan jeg ikke, der er ikke flere sider.
Så skriv.
Kom så, Meggie!
Du kan gører det!
Skyggen gik væk fra de uskyldige.
Kom så Meggie.
"Skyggen gik væk fra de uskyldige
Og tilbage til sin onde mester Som havde kontroleret ham i alle de år.
Skyggen rakte ud efter ham med askehænder.
Og imens beyndte Stenbuk at smuldre og falme som en side i en bog -
- blive gennemsigtig og tynd som et stykke papir.''
Du får ikke lov!
Far!
''Stenbuk's blæk-sorte sjæl fyldtes med rædsel -
- da han så enden var nær.
Og det samme gjorde alle sjæle som var i Skyggens blik -
- som havde lovet troskab i Stenbuks navn
Også som aske i vinden fløj de af sted.''
Stop! Hjælp!
Nej!
''Mens det forfærdelige monster blev nedbrudt og forsvandt.''
Det er Meggie. hun læser.
De ryger tilbage i deres bøger Jeg kommer til at savne det!
Jeg vil ikke tilbage i min stinkende bog.
''De der var hidkaldt mod deres vile kom tilbage igen -
- og blev sat fri. De sendt tilbage hvor de kom fra''
Mo. Mo!
Toto?
Meggie!
Vær sød at sæt mig fri.
''Og den gamle skaber fik endelig sit ønske opfyldt -
- om at forsvinde ind i den verden han havde kun havde drømt om.
Og endeligt: efter hvad der virker som en evighed af ønskedrømme -
- fik den lille pige sin største drøm opfyldt.
Og da moderen vidste hun fik datteren igen, og manden som hun elskede -
Meggie.
- løb de hen for at omfagne deres eneste...
Skat, jeg har savnet dig
Hvad skete der?
Jeg forpassede det.
Jeg forpassede det, de er alle væk.
Jeg kom for sent til, at kunne tage hjem.
Han vil aldrig læse mig tilbage nu.
Han sagde, han ville prøve. Når han havde fået sin kone tilbage.
Det vil han ikke. Han vil ikke risikere at miste hende igen.
Og jeg vil ikke tvinge ham.
Stop det, Elinor, det er så fjollet at græde over lykkelige slutninger.
Kom her.
Støvfinger.
Støvfinger?
Lad osg å. Kom så, vi må gå.
- Lad os løbe, kom så, Meggie. - Meggie, hurtigt, kom så.
Bogen er væk.
- Vi har ikke brug for den. - Fedt, jeg vil have mareridt i ugevis.
- Kom så. - Kom så.
Er du okay?
Ville du gå uden mig?
Åh, nej.
- Du får det bedre med dem. - Hvis du tager afsted -
- skal du nok have denne her med dig.
Stjal du den?
Jeg lærte fra den bedste. Jeg tænkte vi kunne finde en.
En anden læser som kan sende dig tilbage.
Hvad med pigen?
Du kan lide hende, ikke? Tager du med, ser du hende aldrig igen.
Jeg stjal billeder fra Sølvtunges lomme.
Hvis vi skal afsted sammen -
- kan du lige så godt være til nytte.
Vi har en lang vej foran os.
Støvfinger.
Støvfinger!
Jeg lovede det.
Det er din tur nu.
Fint.
Er du sikker på du vil dette? Du husker jo slutningen af bogen.
Som jeg sagde til forfatteren han kontrollerer mig ikke.
Min skæbne, er i mine egne hænder.
Held og lykke.
Tag det ikke som en fornærmelse men kom ikke tilbage, okay?
Gør det.
Der var gået mange år -
- siden Støvfinger havde kigget på de rullende enge og den gam jeg mølle.
Men det var smukkere end han havde husket
Sommerfuglene fløj over græsset
Han er tilbage.
Der hvor han vil være.
Hvad med dig?
Jeg kan ikke følge ham.
Fordi han har efterladt Gwin, vil hans historie være anderledes.
Han vil ikke dø.
Du kan blive ved os.
Det var mors ide.
Beklager, skulle jeg ikke have sagt det?
Forvent ikke, jeg læser dig tilbage.
- Kan du lære mig at læse? - Ja.
Måske.
Jeg kan lære dig Dragens Åndedrag.
Roxanne!
Subs af DB4Ever www.danishbits.org